Griet.
Lad det ligge.
- Griet. - Far.
Kan du huske den? Du så mig male den.
Jeg havde aldrig troet, at det skulle overgå vores familie.
Din mave skal nok vænne sig til maden.
Undgå deres katolske bønner.
Hvis du er nødt til at være der, når de beder, så luk ørerne.
PIGE MED PERLEØRERING
- Hit med den. - Hold op.
- Det var mig, derfik den. - Ved l, hvor mester Vermeer bor?
Sig til Tanneke, at den nye tjenestepige er kommet.
Nu ødelægger jeg din.
Det var på tide. For du vild?
Den unge frue er i byen i formiddag. Jeg skal vise dig til rette.
Drikkevand. Hent vand i kanalen til vasketøjet.
Det er rent nok i denne ende af byen.
Soda. Gruekedler, kogekar. Sand og sæbe.
Du skal servere og rydde af.
Købe fisk og kød, når den unge frue ikke selv ønsker at gøre det.
Du spiser sammen med mig og børnene.
Det er her, du sover.
Du skal skure potter og pander.
Den unge frue og herren sover og modtager besøg her.
Du vænner dig til det.
Du skal gøre rent derinde.
Ikke nu!
Han maler.
- Godmorgen, frue. - Vent, til der blivertalt til dig.
- Har Tanneke vist dig, hvad du skal? - Ja, frue.
Du er kun på prøve. Intet er afgjort endnu.
Jeg ...
Min mand vil ikke ...
Gå ind.
Du må ikke flytte på noget. Det hele skal stå, som det står.
Men slå dog skodderne fra. Du kan ikke arbejde i mørke.
Andre før dig har forglemt sig selv ved synet af hans malerier.
Sig mig en ting ... Tror du, det erfærdigt?
Tre måneder. Og der går vel tre mere, før han er tilfreds.
Så fortsæt dog. Vi betaler dig ikke for at stå der og glo hele dagen.
- Går det godt? - Ja.
Der har vi min slagter. Paul.
Det er Griet. Den nye tjenestepige. Hun henter kød fra nu af.
Nå, Griet, hvad skulle det være? Intet er for godt til den familie.
- Oksetunge og et dusin koteletter. - Pieter!
- Koteletter. - Skal det skrives igen?
Værsgo.
Det kød er ikke friskt.
Det vil ikke hue fruen.
Pieter!
Tag pakken henne på kærren.
- Det var bedre. - På gensyn, Griet.
- Nej! - Den tager jeg.
- Hvad er der sket? - De er gået fallit.
De har boet i nabohuset, så længe jeg kan mindes.
Skammen ...
De har mistet alt.
Tag dig i agt for den unge frue. Hun hader pengesorger.
Det her vil gøre hende ond i sulet, det forsikrer jeg dig.
Sidst du sagde det, gik deret halvt år mere.
- Det er snart færdigt. - Og hvornår er så det?
I næste måned? Næste år?
Du blæser på, om dine børn sulter, og din hustru går i gamte pjalter.
- Du sidder bare og bider i pensten. - Hold nu op. Jeg skat ud.
Nej, Jan. Du går ingen steder!
Et år måtte de sælge nogle af hendes smykker.
Det passede hende ikke. Hun smadrede halvdelen af porcelænet -
- og gik op for at flænse et af hans dyrebare malerier.
Han har skam også temperament bag det rolige ydre.
Hun har ikke sat en fod i atelieret siden.
Nå, der er du. Hent noget vand.
Hil dig, Maria, Guds moder, bed for os syndere nu og i vor dødstime.
Seks børn. Hvorfor skal hun skrige sådan op?
Få det nu overstået. Pres.
Jeg skal bruge flere klude, pige. Flere klude.
Se, hvor han ligner dig, Jan.
Se. Det er din lillebror.
- Flyt dig. - Han er kær. Kan du ikke lide ham?
Bring det hen til din herres arbejdsgiver Pieter van Ruijven.
Luk op. Der kommer en dame.
Sådan, ja.
Så blev han omsiderfærdig.
"Ærede gæst" ...
Den gamle har slået barselsgilde og fernisering sammen.
Hun er så gerrig.
Jeg lader mig ikke spise af med tyndt øl og kiks.
Jeg og ungen skal have en ordentlig fest.
Du har meget store øjne.
Hvad bliver du kaldt?
Griet.
Din herre er en dygtig maler, Griet.
Den bedste i Delft.
Han har malet mig.
Det bliver måske min gravskrift.
Se kjolen. Man kan næsten stryge hen over satinen.
Og vinen glimter i glasset.
Kan du forestille dig selv i sådanne rammer, Griet?
Hun elskede det.
Blonder og satin presset mod de små, runde bryster.
Silken, der hvilede tungt på hendes lår.
Herrerne, der kiggede.
Kors, hvor var hun lykkelig.
Hun troede, hun var noget. Majet ud som en dame.
Grøn som græs var hun.
Hun havde kun tjent der et par måneder, -
- da hr. Van Ruijven kom og ville have hende malet.
Iførte hende den fine, røde kjole.
Hældte vin på hende, som var hun en fedegås.
Hun ventede hans udenomsbarn, før maleriet var tørt.
Så han tror ikke, vi forstår at fejre en barsel?
Tjep, tjep.
Jeg har et dejligt æble til dig.
Prisen var tre gylden. Det er jeg vis på. Tre gylden.
Tak.
Hvorfor kommer du her?
En køn velkomst, når jeg kommer med kødet til ære for dig.
Så bær det hellere ind.
- End ikke et smil for ulejligheden? - Ikke i dag.
Kom nu.
Så skriver jeg det: "Griet skylder ét smil."
- Velkommen, hr. Van Ruijven. - Fru Thins.
Venner og naboer ... og vores æresgæst hr. Van Ruijven.
Vi er ikke kun samlet i aften for at fejre den veloverståede barsel, -
- Herren være lovet, af lille Franciscus ...
... men også for at fryde os over en anden barsel.
Et nyt mesterværk af min svigersøn:
Johannes Vermeer.
Er det indisk gul?
En destillation af urin fra hellige køer, -
- som kun bliver fodret med mangoblade.
De har laseret min hustru i indtørret pis.
Det var den rette farve.
Der er ikke blevet sparet på noget, hva'?
Jeg kan ikke udholde spændingen, hr. Van Ruijven.
Fortæl os, hvad De synes.
Det er godt.
Farve og perspektiv er rigtig. Illusionen er gennemført.
Alt dette talent ødet bort på min kære Emilie.
Det ser jo næsten ud, som om ... hun tænker.
Har De overvejet et motiv til Deres næste bestilling?
De kan vel ikke undvære Emilie så længe igen?
Har jeg ikke sagt det?
En ny malerfra Amsterdam, som har studeret hos Rembrandt van Rijn.
Men hvem har ikke det nu om dage?
Et muntert lag i kertebelysning. Kertebelysning er hans force.
Hvad skal du klatte med, Jan?
Har du fundet inspiration oppe i dit kammer?
Findes der en anden herre i Delft med lige så dybe lommer som mig?
Jeg har endnu ikke valgt et motiv.
- Ja? - Det drejer sig om atelieret, frue.
- Skal jeg pudse vinduerne? - Den skal du ikke komme til mig om.
Det er bare det .... Det kan jo ændre lyset.
Naturligvis. Puds dem.
Bliv stående.
Henne ved vinduet.
Lad den falde.
Bare ...
Så kan du godt gå.
Brødre og søstre, velkommen i Guds hus.
Lad os sammen løfte vore hjerter og stemmer-
- for at takke og prise Ham for vore sikre rejse.
Far og mor ...
Det er Pieter. Vores slagters søn.
- Familiens slagter. - Herre, frue ... Mig en fornøjelse.
En slagter ... Det er jo et godt erhverv.
Griet er den mest krævende af alle vore kunder.
Det har hun fra mig.
Nu havde jeg nær glemt det.
Vi skal have talt med Willem Janszoon.
Griet, fortsæt du bare sammen med Pieter.
Nå, Griet ... Får jeg det smil, du skylder mig, -
- når jeg nu har været listig nok til at finde dig?
Havde du ikke andet at tage dig til?
Da jeg så dig sammen med Tanneke, troede jeg, at du var katolik.
Han er startet på et nyt maleri.
Der er ingen køber. Jeg kan ikke engang få lov at se det.
Men han er i gang igen. Der plejer at gå længere tid.
Godt.
Godt. Hold det lige hele tiden.
Ved du, hvad det er?
Et camera obscura.
Kig ind i glasset.
Tag den over dig.
Kan du se det?
- Undskyld. Jeg skal nok rense den. - Skidt med det. Hvad så du?
Jeg så maleriet.
Men ...
Hvordan er det kommet derind?
Kan du se den her? Det hedder en linse?
Lysstråler fra hjørnet spejles gennem den -
- og ind i kassen, så vi kan se det her.
- Er det ægte? - Det er et billede.
Et billede skabt af lys.
Viser kassen Dem, hvad De skal male?
Den er en hjælp.
- Jeg fik dig. - Nej. Du snyder.
Behøver vi lege det her?
- Hold op. - Se, Cornelia.
- Det er min! - Nej.
- Jeg fanger den. - Cornelia!
Jeg vil ikke sige det én gang til.
- Kom ind, piger. - Hvorfor?
Nu er de beskidte.
Om forladelse, herre.
Bliv her.
Blyhvid.
Fra skabet.
Må jeg ikke nok se dit hår?
Hvilken farve er det?
Brunt.
Glat eller krøllet?
Ingen af delene.
Langt?
- Meget langt? - Nej.
Min mor venter mig hjem.
Hun ved, hvor du er, Griet.
Kigger du på det?
- Nå? - Alle farverne er forkerte.
Det her er grundfarven. Det giver den rette tone ...
Skygge i lyset.
Når det er tørt, laserer jeg det med blå, men ...
... i et tyndt lag, så den sorte kan ses igennem.
Se, Griet.
Se skyerne.
Hvilken farve er de?
Hvide.
Nej ... Nej, de er ikke hvide.
Gule.
Blå. Og grå.
Der er farver i skyerne.
Nu har du forstået det.
Tænker du på din slagterdreng?
Kom.
Det her ... er rubinrød schellak.
Gummi arabicum.
Vinsæk.
Det blivertil spanskgrøn.
Malakit.
Cinnober.
Det her ...
Hørfrøolie.
Benkul.
Man maler det med en rivesten. Sådan her.
Prøv.
Drej oppe fra skulderen. Nej.
Sådan her.
Griet!
Barnet skal have mikstur.
Mor er ikke tilfreds, før en af dem dør af hendes nærighed.
Du får brug for ...
Det skal skrives til herren.
- Griet. - Herre?
Du skal også gå et ærinde for mig.
Jeg skal bruge farver.
Min hustru behøver ikke vide det.
Den er for tynd.
Fik du min lapis?
Du kan blande farverne.
Blande farverne? Det har jeg ikke tid til, herre.
Find tiden til det.
- Amme. - Jeg kommer.
Skynd dig, amme.
- Hvad sker der? - Her, tag ham.
Læg jer til at sove igen.
Gud fri mig for kvindfolk.
Hvor længe skal ammen være hos os, frue?
Det ved jeg ikke. En måneds tid.
- Nej, Cornelia. Ikke mine perler. - En måned eller mere.
- Hvorfor vil du vide det? - Hun er ved at æde os ud af huset.
Barnet skal jo have næring.
- Jeg får ikke lukket et øje. - Så bed hende være stille.
- Kunne jeg bare ligge i kælderen. - Det kan du ikke.
Griet har fået din plads.
Hvorfor ikke flytte Tanneke tilbage?
Læg en madras op på loftet til Griet.
Så får Tanneke sovet, -
- og Griet kan gøre rent i atelieret, før hun kommer ned om morgenen.
Mine smykker.
Du bruger jo altid mine smykker til dine malerier. Hun ...
Du låser om aftenen. Og åbner igen om morgenen.
- Sådan. Er du så glad, Tanneke? - Ja, frue.
- Jeg vandt igen. - Nej, det står lige.
- Jeg vandt. - Nej, du gjorde ej.
Spring fiskemarkedet over i morgen. Fruen vil have æg.
Nej ... Hun kan ikke tåle lugten, når hun er svanger.
- Allerede? - Der er ellers munde nok at mætte.
Men ... Hvad kan man stille op?
Mænd.
Pragtfuldt.
Nej, Jan.
Hvorforflyttede du stolen?
Hun så indespærret ud.
Griet?
Er du deroppe?
En af mine skildpaddekamme er væk.
Der er kun vrøvl med hende.
Jeg har ikke gjort det, herre.
Hjælp mig.
- Lad mig lede for Dem, herre? - Hvad foregår der?
Hvad laver du?
Så hold dog for himlens skyld op. Du skræmmer børnene.
Jan. Hvad er det, du gør?
Cornelia.
Hun er uærlig. Lusker rundt og kniber uden om sit arbejde.
Tanneke har klaget over det. Sniger sig ovenpå hele dagen.
Min datter har ret. Der har været for meget luskeri.
Jeg tog hende af mit hjertes godhed. Havde jeg vidst ...
Vi har brug for hjælpen nu. Sørg for at nå dit arbejde, -
- og hvis du sløjer af på den, bliver det værst for dig selv.
Jeg inviterer hr. Van Ruijven. Johannes skal have en ny bestilling.
Tilbage til arbejdet.
Alle de piger.
Drengene vil snart sværme om dem som fluer. Var jeg lidt yngre ...
De er en sand kender, hr. Van Ruijven.
Men De må først og fremmest være tro mod én lidenskab:
Kunsten.
De vil blive kendt som en af de store mæcener.
Med Deres udsøgte smag -
- og fine sans for allegori og antydningens kunst.
Hold inde! Kvinde, De kunne sælge sur mælk til køer.
- Hvad er det, De vil have? - Et gruppebillede.
Dem og Emilie. Og Deres yndige datter.
Eller ... Et muntert selskab.
Vin. Et godt måltid på bordet.
Deres venner omkring Dem. Musik. Og dans.
Bedre, bedre, bedre.
Jeg bider på. Billedet. Adskillige personer.
En munter forsamling, men ikke noget familieportræt.
Og skal jeg tilbringe kedsommelige timer med at sidde, -
- så vil jeg have noget til at fryde mit øje.
Jeg synes, hun skal med på billedet.
En kroscene til en forandring.
Griet kunne komme og servere for mig.
Se hende, menneske. Er det så vanskeligt at male en køn pige?
Må jeg få hende?
Griet, der bliver talt om dig.
Jeg har ikke gjort noget.
Van Ruijvens kok siger, at du skal males sammen med hans herre.
Du har vel hørt om den sidste tjenestepige, der blev malet?
- Du skal ikke lytte til sladder. - Det gør jeg heller ikke.
Jeg siger til Pieter, at du har spurgt efter ham.
- Lever? - Griet ...
- Har du hørt det? - Ja.
Ingen røg uden ild, som man siger.
- Tror du det? - Nej.
Hvad kan du gøre som tjenestepige?
- Jeg må tilbage. - Hørførst her.
Husk, hvem du er.
Lad dig ikke indfange af hans verden.
Jeg kunne aldrig finde på at føje hr. Van Ruijven.
Det var ikke Van Ruijven, jeg talte om.
Du dér, Griet. Kom her.
Hvor var du i dag? Jeg savnede dig. Det gjorde vi begge.
Jeg hører, at din herre har haft stor glæde af dig, kønne Griet.
Al denne støden og røren.
Herre og tjenestepige. Den sang kender vi.
I kan øve jer sammen nu, hvor vi har en aftale, ikke, Jan?
Glem det nu ikke, vel? Godt.
- Skal jeg ..? - Nej.
Nej, jeg er allerede startet på et gruppemaleri.
Du skal ikke sidde sammen med hr. Van Ruijven.
Tak, herre.
Jeg skal male dig alene.
Min datter må ikke høre om det andet maleri i hendes tilstand.
Det skal hænge i hans private kammer.
Han er ikke noget fæ. Det må du endelig ikke antage ham for at være.
Du er en flue i hans net.
Det er vi alle sammen.
- I morgen tidlig. - Jeg har pligter.
Find en udvej.
Fold kanten af din kappe tilbage.
Tag kappen af.
Nej, herre.
- Det kan jeg ikke. - Kan du ikke?
- Jeg vil ikke. - Jeg er nødt til at se dit ansigt.
Kappen dækker for meget.
Der er noget klæde i pulterkammeret.
Jeg har lyst til at gå op og overraske ham en dag.
Midt i det hele.
- De sagde selv, at det var kedeligt. - Ikke med Emilie.
Når han er alene med en ung skønhed.
Har bruger aldrig ældre kvinder. Kun de unge og smukke.
- Alene. - Så må De vente.
Han maler kun ét maleri ad gangen.
Jaså?
Jan?
Jan. Min halskæde.
Er du ikke snart færdig?
Jeg er i atelieret, indtil vi spiser middag.
Åbn munden.
- Herre? - Åbn munden.
Mindre.
Væd så dine læber.
Igen.
lgen.
Tag de her på.
Godt.
Se, Griet.
Et lyspunkt i skyggen fra halsen, som fanger øjet.
- Herre. Det må De ikke bede mig om. - Det er nødvendigt.
- Der er ubalance i kompositionen. - De har malet uden at have folk her.
- Skal jeg forestille mig øreringen? - Jeg har ikke huller i ørerne.
Hun opdager det.
Det er nødvendigt, Griet.
Se selv.
De har kigget ind i mig.
Der fik jeg dig.
Nej, stå stille. Jeg vil kigge på dig.
Nå, min pige, -
- lad mig så høre, hvordan det går deroppe.
Har han fundet sin komposition? Bevæger du ham? lnspirerer du ham?
Har herrens pensel afsløret dit hjertes hemmeligheder?
Moden som en blomme ... lige til at plukke.
Hvad er han ude på?
Han har indgået en handel med mig. Han maler dig til ære for mig.
Jeg har ventet længe nok. Hvor er han dog et fæ.
Gør ikke modstand.
- Nej! - Griet?
Ikke et ord. Du mister din plads.
- Han vil ikke se til din side mere. - Griet!
Nå, der er du, kære. Tjenestepigen holdt mig hen med ...
... det værste sludder.
Nå, min pige.
Hvad skal vi stille op?
Hr. Van Ruijven vil have sine malerier-
- og finder sig ikke i flere udsættelser.
Lægger han sig ud med Van Ruijven, mister han ham.
Og hvad så?
Min datter er ude i dag.
Gør det nu.
Gør De det.
Kig på mig. Nej, drej hovedet. Ikke skuldrene.
Kig på mig.
Sådan, ja.
Du må ikke haste sådan væk, Griet.
Forlad det hus. Hjælp mig og Paul på kødmarkedet.
- Jeg må tilbage. - Jeg får dine ting afhentet.
Nej.
Vort eget liv, Griet, hvor ingen bestemmer over os.
Gift dig med mig.
- Nu vil jeg have syn forsagn. - Du gør dig selv til grin.
- Faed nu ned, min ven. - Vet vil jeg ej.
Tror I, jeg er et barn?
- Lyver alle for mig i mit eget hus? - Ti dog stille og lad mig forklare.
Flere løgne? Jeg vil ikke høre flere af dine løgne, mor.
Jeg har ret til at vide besked.
Så ...
Ikke mere luskeri. Nu er jeg her.
Jeg vil se maleriet.
- Det fører ikke til noget. - Ikke det?
Jeg er måske blevet for dum til at vurdere et maleri?
- Hun kan ikke læse. Vidste du det? - Sæt dig. Det tærer på dine kræfter.
- Hvorfor må jeg ikke se det? - Det er bare et bestillingsarbejde.
Det er bare malerier.
Billeder mod betaling. De har ingen betydning.
Er det sandt, at hun havde mine perler på?
Hvor kunne du?
- Lad mig se maleriet. - Du kan ikke tåle det her.
Vis mig det.
Det er ækelt.
- Hvorfor maler du ikke mig? - Fordi du ikke forstår det.
Det gør hun måske?
Få hende ud herfra!
Forsvind fra mit hus!
- Jeg er kommet til rette sted. - Tanneke?
Det er til dig.
PIGE MED PERLEØRERING
JOHANNES VERMEER 1665
MAURITSHUIS MUSEUM I HAAG